Lausunto hallintovaliokunnalle tallennusvelvollisuudesta asiassa
U 42/2004 vp
21.9.04

Ville Oksanen
Oik. kand, puheenjohtaja
Electronic Frontier Finland - EFFI ry

Electronic Frontier Finland - EFFi ry on perustettu käyttäjien ja kansalaisten oikeuksien puolustamiseen Internetissä. Yhdistys pyrkii vaikuttamaan mm. yksityisyyttä, sananvapautta, tekijänoikeuksia ja tietokoneohjelmien patentointia koskeviin lainsäädäntöhankkeisiin Suomessa ja Euroopassa. Lisätietoja EFFI:n kotisivulta osoitteessa http://www.EFFI.org/.
Tiivistelmä
Nyt käsittelyssä oleva puitepäätös ja sitä koskeva hallituksen kirjelmä ovat sisällöltään hyvin epämääräisiä. Itse asiassa ei ole kuitenkaan mitään epämääräistä – suunniteltu tallennusvelvollisuus olisi todella iso askel oikeusvaltiosta kohti poliisivaltiota. Kaikkiin kansalaisiin kohdistuva seurantajärjestelmä ei voi missään muodossa täyttää ihmisoikeussopimusten edellyttämää valvontatoimenpiteiden suhteellisuutta. Järjestelmä olisi tämän lisäksi tuhoisa Euroopan kilpailukyvylle informaatiotekniikassa sen aiheuttamien hyvin merkittävien kustannusten vuoksi ja kaiken lisäksi viime kädessä tehoton ammattimaista rikollisuutta vastaan. Suomen tulee ottaa kielteinen kanta kategoriseen tiedon tallentamisvelvollisuuteen. 

1.	Puitepäätöksen taustaa

Turvallisuusorganisaatiot ovat vaatineet teletietojen tallennusvelvollisuutta 90-luvun lopusta lähtien. Näiden vaatimusten perusteena on käytetty lähinnä terrorismin vastustamista, mutta varsinaisessa esityksissä tallennusvelvollisuuden kohdetta ei ole yleensä rajattu tiettyihin rikostyyppeihin. Tähänastiset esitykset ovat kuitenkin kaatuneet niin G8:ssa, EU:ssa kuin myös Yhdysvalloissa teollisuuden ja kansalaisyhteiskunnan ankaraan vastustukseen. Esimerkiksi Euroopan neuvoston Cybercrime –sopimukseen ei nimenomaisesti otettu mukaan tallennusvelvollisuutta, koska sen katsottiin muodostuvan liian merkittäväksi esteeksi sopimuksen hyväksymisille. 

EU:ssa nyt käsittelyssä olevaa puitepäätöstä vastaava esitys oli käsittelyssä Belgian esityksestä edellisen kerran vuonna 2002. Tällöin esitys sai murskaavan vastaanoton esimerkiksi Euroopan tietosuojavaltuutetuilta:
“..The European Data Protection Commissioners have grave doubt as to the legitimacy and legality of such broad measures. They also want to draw attention to the excessive costs that would be involved for the telecommunication and Internet industry, as well as to the absence of such measures in the United States.
The European Data Protection Commissioners have repeatedly emphasized that such retention would be an improper invasion of the fundamental rights guaranteed to individuals by Article 8 of the European Convention on Human Rights, as further elaborated by the European Court of Human Rights (see Opinion 4/2001 of the Article 29 Working Party established by Directive 95/46/EC, and Declaration of Stockholm, April 2000)..”

Tarvittavaa poliittista voimaa esityksen läpiviemiselle ei vuonna 2002 löytynyt ja asia jäi odottamaan otollisempaa poliittista ilmapiiriä. 

2.	Puitepäätöksen sisällön ongelmakohtia

Nyt käsittelyssä olevan puitepäätöksen pohjana on ollut siis jo kertaalleen hylätty v. 2002 Belgian tekemä esitys, johon on kuitenkin vielä tehty tiettyjä esitystä laajentavia muutoksia:

•	Tallennusvelvollisuuden kesto on pidennetty 12-24 kuukaudesta 12-36 kuukauteen, ja mahdollisuus vieläkin pidempään jäsenmaakohtaiseen kestoon on lisätty;
•	Kerättävän tiedon lajit ovat laajentuneet liikennetiedoista liikenne- ja paikkatietoihin;
•	Esityksen ala on muutettu koskemaan kaikkia rikoksia entisten tiettyjen 32 rikoksen sijaan; ja
•	Tallennuksen käyttöalaan on lisätty rikoksien ehkäisy ja havaitseminen tutkimisen ja syyttämisen lisäksi.

Hallituksen kirjelmässä annetaan ymmärtää, että tallennusvelvollisuus koskisi tietoja, joita tallennetaan jo valmiiksi:

“Säilyttämisvelvoite käsittäisi vain jo teleyrityksen hallussa olevat tiedot, jotka luotu laillisessa liiketoimintaintressissä. Tällaisia tietoja kertyy esimerkiksi laskutuksen toteuttamisessa tai vika- ja häiriötilanteiden selvittämisessä.”
Kyseisellä muotoilulla yritetään ilmeisesti antaa kuva, että kyseessä ei olisi kovinkaan merkittävä poikkeama nykytilanteesta esityksen läpimenon helpottamiseksi. Kun em. lausumaa verrataan puitepäätöksessä esitettyyn listaan internetistä tallennettavista tiedoista;

Internet-protokollat mukaan lukien sähköposti, Internet-puhelut (Voice over Internet Protocol), WWW, yleinen tiedostojen siirtokäytäntö tietokoneiden välillä (FTP), verkkojen tiedonsiirtoprotokollat, hypertekstinsiirtoprotokollat, laajakaistapuhelut ja Internet-protokollien numeropaketit – verkko-osoitteiden muunnoksia koskevat tiedot.
voidaan todeta, että ainakin pohjaesityksen tekstin perusteella tallennettavaksi tulisi todellakin myös uusia tietoja, joita ei tallenneta lainkaan tällä hetkellä (Esim. Internet-puhelut Skypen kaltaisissa palveluissa, vertaisverkkojen tiedonsiirto ym.) Tällä hetkellä laskutus on ainoa laillinen peruste, jolla tiedot voidaan tallentaa pidemmäksi aikaan ja se ei sovellu lainkaan Internet-liikenteeseen. Muilta osin operaattoreilla on jopa nimenomainen velvollisuus tuhota tiedot häiriötilanteiden ratkettua ja täten säilytysajat ovat yleensä tunteja tai korkeintaan muutamia päiviä.  

Erityisen räikeänä tämä ristiriita tulee esille 2.4. artiklassa, jossa edellytetään tallennusvelvollisuuden koskevan vasta tulossa olevia viestintäteknologioita. Lienee varsin ilmeistä, mikseivät operaattorit tallenna tältä osin vielä mitään tietoja. Kyseinen vaatimus on myös nimenomaisesti mukana hallituksen neuvottelutavoitteissa heti kappaleen jälkeen, jossa todetaan, että uusia tietoja ei haluta tallentaa.

Puitepäätöksen pohjalta ei olisi mahdollista asettaa erillisiä rajoituksia ulkomaisille tiedonsaantipyynnöille, vaan sääntöjen tulee olla samat kuin mitkä koskevat poliisia tai suojelupoliisia Suomessa. Tämä ei voi olla Suomen kansallisen edun mukaista. Järjestelmään kerättyjä valtavia tietomassoja voidaan potentiaalisesti käyttää esimerkiksi kaupalliseen vakoiluun. Kaiken lisäksi jos Suomi ratifioi Cybercrime-sopimuksen, velvollisuus luovuttaa tietoja laajenee koskemaan kaikkia ko. sopimuksen osapuolia, kuten esimerkiksi Albaniaa tai Romaniaa. 

Valvontamekanismit kerättyjen tietojen väistämättömiä väärinkäytöstilanteita varten sivuutetaan esityksessä lyhyellä maininnalla. Kuten viimeaikaiset uutiset teleurkinnoista ovat jälleen kerran osoittaneet, että ehdotetulla tavalla kerättäviä valtavia tietomassoja tultaisiin väistämättä käyttämään väärin jossain vaiheessa - niin viranomaisten kuin yritystenkin toimesta.

3.	Periaatteellinen kritiikki

Kaikkein tärkein kritiikki puitepäätöksen tallennusvelvollisuutta vastaan on nähdäksemme kuitenkin periaatteellinen. Tähän asti länsimaisissa oikeusvaltioissa ja niiden oikeudellisen perustan muodostavissa  ihmisoikeussopimuksissa on lähdetty liikkeelle siitä, että valtio saa kohdistaa kansalaisiin tarkkailutoimenpiteitä ainoastaan perustellun epäilyn pohjalta ja tällöinkin tulee aina turvautua vähiten oikeuksia loukkaavaan menettelyyn. 

Teletunnisteiden tallennusvelvollisuudessa tästä täysin fundamentaalista periaatteesta ollaan luopumassa. Päätöksen kautta ollaan avaamassa portit ennenäkemättömän isovelivaltion rakentamiseen. Samat argumentit, joilla tallennusvelvollisuutta perustellaan, soveltuisivat suoraan esimerkiksi DNA-tunnisteiden tai sormenjälkien pakolliseen tallentamiseen kaikilta kansalaisilta. Samoin teknologianeutraalisuuden nimissä olisi kai kohtuullista, että Postin tulisi tallentaa tiedot kaikista kirjeiden lähettäjistä?

4.	Millainen Suomen neuvottelutavoitteen tulisi olla?

EFFI:n näkemyksen mukaan Suomen tulee vastustaa kaikissa olosuhteissa kaikkiin kansalaisiin kohdistuvaa tallennusvelvollisuutta. Terrorismin ja rikollisuuden torjuntaa voidaan tehostaa uhraamatta kansalaisten yksityisyyttä ja oikeutta luottamukselliseen viestintään esimerkiksi helpommin käyttämällä tallennusvelvollisuuden toteuttamatta jättämisestä koituvat resurssit poliisin resurssipulan helpottamiseen. Tämän näkemyksen jakavat myös ne 8284 kansalaista, jotka allekirjoittavat EFFI:n verkkovetoomuksen tallentamisvelvollisuutta vastaan (liite 1.)

Esitämmekin seuraavaa yksiselitteistä ja ytimekästä muotoilua Suomen neuvottelupositioksi:
Suomi vastustaa kategorista teletunnistetietojen tallennusvelvollisuutta. Kansalaisten turvallisuus voidaan taata riittävän tehokkaasti kohdistamalla seurantatoimenpiteet juuri niihin henkilöihin, joita kohtaan on olemassa perusteltuja epäilyjä rikollisesta toiminnasta.

EFFI ry:n puolesta,
		Ville Oksanen	 
		Puheenjohtaja

Liite 1.  EFFI:n verkkovetoomus

    Valtioneuvosto esitti 15. heinäkuuta, että Suomi tukisi Euroopan unionissa tehtyä esitystä teletietojen tallentamisesta. Kyseinen puitepäätös edellyttäisi käytännössä kaikkien Internetin liikennetietojen tallentamista 1-3 vuodeksi tai jopa pidemmäksi aikaa. Tallennusvelvollisuus koskisi esimerkiksi sähköpostien lähettämistä ja vastaanottamista sekä verkkolehtien ja muiden verkkosivujen lukemista koskevia tietoja.

    Tähän asti kansalaisen syyttömyysolettama on ollut lähtökohta länsimaisissa oikeusvaltioissa, mutta tallennusvelvollisuudella tämä perustavanlaatuinen periaate kumotaan. Uusi lähtökohta on, että jokainen kansalainen on potentiaalinen rikollinen, jonka toimintaa tulee valvoa. Aikaisemmin tämä asenne on liitetty vain totalitaristisiin valtioihin, mitä nähdäksemme EU ei ole - vielä?

    Puitepäätösehdotusta markkinoidaan erityisesti terrorismin ja vakavien rikosten torjunnalla. Tallennusvelvollisuus ei kuitenkaan olisi mitenkään rajattu näiden selvittämiseen, vaan se koskisi kaikkia lieviäkin rikoksia ja niiden ehkäisyä. Puitepäätösehdotuksesta on myös poistettu tärkeitä oikeusturvaelementtejä, kuten velvollisuus käyttää muita vähemmän kansalaisten yksityisyyttä loukkaavia keinoja mikäli mahdollista. Samoin puitepäätösesityksestä puuttuu täysin maininnat siitä, miten järjestelmään olisi tarkoitus luoda valvontamekanismit väistämättömiä väärinkäytöstilanteita varten.

    Puitepäätöksessä kerättäväksi esitettyjen tietojen tallentaminen on mahdollista ainoastaan Internet-operaattoreille, joiden kautta liikenne kulkee. Kyse olisi kuitenkin hyvin suuresta teknisestä ja taloudellisesta rasitteesta, jonka kustannusten kantamisesta kukaan tallennusvelvollisuutta vaativa ei tunnu olevan kiinnostunut. Kyse on EU-tasolla sadoista miljoonista euroista, jotka voitaisiin käyttää tehokkaammin - esimerkiksi palkkaamalla lisää poliiseja kroonisen resurssipulan korjaamiseksi.

    Puitepäätöksen hyväksymistä esittivät Ranska, Irlanti, Ruotsi ja Britannia. Se perustuu vuonna 2002 tehtyyn, hylättyyn esitykseen, mutta sen laajuutta on kasvatettu merkittävästi edellisestä. Esitys lähti alun perin liikkeelle Yhdysvaltojen aloitteesta ja presidentti Bush on jopa henkilökohtaisesti vaatinut EU:ta muuttamaan lainsäädäntöään tältä osin. EU:n puitepäätösehdotus on kuitenkin osin paljon ankarampi kuin jopa Yhdysvalloissa heti WTC-iskujen jälkeen voimaan saatettu "Patriot Act" -laki.

    Vaikka puitepäätös ei olekaan jäsenmaita oikeudellisesti sitova dokumentti, se muodostaa kuitenkin erittäin pitävän pohjan varsinaisen direktiivin kirjoittamiselle. Väitteet siitä, että kyse olisi vain kiireessä laaditusta asiakirjasta, jonka sisällöllä ei ole todellista merkitystä, ovat vaarallisen naiiveja. Mikäli Suomi hyväksyy puitepäätösehdotuksen, ei Suomella ole jatkossa enää mahdollisuutta kyseenalaistaa esitettyä mallia ongelmineen.

    Me allekirjoittaneet pyydämmekin kunnioittavasti, että eduskunta ottaisi kielteisen kannan puitepäätökseen ja antaisi hallitukselle ohjeet ajaa EU:ssa linjaa, jossa toimivan lainvalvonnan lisäksi kunnioitetaan kansalaisten yksityisyyttä ja oikeutta luottamukselliseen viestintään. Emme näe mitään syytä sille, miksi ne jäsenmaat, jotka eivät halua tallettaa kansalaisistaan luottamuksellisia liikennetietoja, pitäisi EU-direktiivillä pakottaa niin tekemään.